Autenticita

Kategorie: Slovník.

(Toto je neoficiální pracovní neobjektivní vyjádření.)

ČP. Skupina na FB.

Jeden za základních pojmů památkové péče. Pravost. Pro hodnocení nároků veřejných památkových institucí, ale i občanských iniciativ i jednotlivců je zcela zásadní "vědět", že výminky vůči vlastníkům i jiným osobám jsou vztahovány na dokazatelně originální předmět.

Kromě pravosti charakterizuje pojem a i věrohodnost (hodnověrnost, důvěryhodnost), i když obsah v tomto smyslu může být vykládán velmi různorodě. Působí poněkud vágně, protože věci mohou věrohodně i jen působit.

A -é působení se v praxi památkové péče často hodnotí na výsledcích provedených oprav památek. Přitom je však do značné míry zřejmé, že nejednou převládá estetické hodnocení např. ve prospěch zachování dokladů stárnutí, případně rekonstrukce původního vzhledu (což může být protichůdné).

Obecně je vysoko hodnocena např. a přednesu při hudební produkci.

V rámci památkové péče jsou pro charakteristiku autenticity podstatná hodnocení různých zásahů z hlediska jejich dopadu v podobě posílení, ohrožení, snížení, ztráty, míry autenticity apod.

Pro vnímání autenticity jsou podstatné některé znaky. Např. jsou obvykle jako pozitivní z hlediska míry autenticity přijímány "stopy stáří" - tedy různé poruchy (praskliny zdiva, opadané omítky...), zřetelné doklady většího počtu stavebních fází (nepravidelnosti stavby, nepravidelné rozmístění oken na průčelí, přístavky, nástavby, odhalené starší prvky - "analytika"), případně degradace materiálů (zejména patina, tedy vrstva obsahující produkty chemické reakce materiálu památky s okolním prostředím; dále eroze...).

Vysoká míra autenticity je tak typicky přiznávána zříceninám. Je tomu tak zřejmě zejména proto, že u chátrajícího a rozpadajícího se zdiva jsou téměř vyloučené pochybnosti o jeho pravosti.

Význam těchto znaků pro hodnocení pohledové "kvality" památek v památkové praxi nejednou vede k jejich náhradě při aktuálních opravách. Např. patinováním, tedy vytvořením nové vrstvy, často s ochrannými účinky, která má za cíl vytvořit dojem zachování originální patiny. (Někdy ovšem dochází k nadměrnému ztmavení např. materiálu kamenných soch na stavbách, což vyvolává natolik silnou kritiku v památkářských kruzích, že v některých případech jsou dalším zásahem povrchy zesvětlovány - k tomu opakovaně docházelo např. u novoměstského kostela sv. Ignáce v Praze).

Souvislosti autenticity (spolu s dalšími prioritami ochrany památek) však vyvolávají i určité jevy problematické např. z hlediska kontextu "autentického" dosavadního prostředí. Tak tomu může být např. v případech, kdy v obavě z rizika mystifikace výstavbou napodobivého objektu (kdy by mohlo dojít k omylu z hlediska posouzení původnosti, resp. stáří historického objektu a nové stavby) dojde k preferenci "kontrastní" novostavby či doplňku.

V současné době jsou také stále s větším zaujetím řadou zájemců sledovány, případně i zkoumány a dokumentovány různé zpustlé budovy, třeba i opuštěné pouhých několik dní. Opět je tomu tak zřejmě do značné míry proto, že získaná pozorování svědčí o "pravém" stavu, tedy nezkresleném nějakým aranžováním. Tzn., že pozorovatel není vystaven riziku omylu.