User blog:Sommmerjan/MIS dnes: Památkoví archeologové čelem k masám…

Komunikace s veřejností patří také k důležitým úkolům odborných institucí, včetně památkových. Jaksi "úskočně" vzato i proto, že to pomáhá účinnosti standardního památkového dohledu při stavebních či restaurátorských zásazích apod., jak je dán "legislativně". Čím více lidí pochopí důvody a způsoby ochrany kulturního dědictví, tím lépe (občané to sice máme uloženo zákonem památkovým i jinými, ale za hlavní je třeba považovat právě občanskou dohodu). A je to lepší i proto, že to přispívá k možnosti, že spíše přijmou dotčené osoby samy památková omezení, kdyby na ně dolehla, nebo se mohou památkářů kompetentněji zastat, kdyby snad podléhaly v boji za zachování nějaké hodnotné součásti památkového fondu developerovi, necitlivému stavebnímu úřadu apod.

Čili může být logické, že se dokumentace z akcí pro veřejnost objeví i v Metainformačním systému (MIS) Národního památkového ústavu (NPÚ). Nicméně k tomu zatím došlo jen v pár případech (prozatím se zřejmě „neřeší“, že památkářům z NPÚ je výslovně přikázáno veškerou pracovní dokumentaci archivovat v MIS, což se někdy nestačí, opomine, nebo nepovažuje za důležité; reálně asi jde hlavně o kombinaci těchto okolností; nelze pominout ani to, že odesílání souborů je komplikované, nevstřícné, málo přehledné a vyžaduje nadmíru pozornosti pro různá nastavení metadat odesílaných souborů; další komentáře třeba časem…).

Protože mě zajímají problémy, které s tímto úkolem pro památkáře souvisejí, vytrvale zkouším fotografie z nemnoha „akcí pro veřejnost“, kterých je mi dopřáno se účastnit, do MIS vkládat. To mi pomáhá upřesňovat připomínky, jež někdy vznáším k obtížím při zpětném dohledávání, neexistující kategorizaci apod. Potřebuji např. propojovat informace o akcích s místy jejich konání, se zúčastněnými osobami (i když tyto informace mohou být neveřejné kvůli ochraně osobních dat). Třeba na připojeném snímku je stánek na jednom z nádvoří sídla Univerzity Karlovy v Celetné 18 (vchod přes Celetnou 20) v rámci Mezinárodního dne archeologie 2017 #denarcheologie #denarcheologie2017. Na zobrazeném stánku, hlásícím se i štítkem k NPÚ, podává návštěvníkům akce výklad dr. J. Č. Typicky bych v takovém případě potřeboval snímek propojit s položkou („autoritou“?) osoby, pokud možno pomocí nějakých usnadňujících filtrů, našeptávačů apod., ale také s položkou dané akce, konané 21.10.2017 (v Národních autoritách dotyčného zřejmě nevidím, i když hojně publikuje - asi se špatně ptám?; v "autoritách" NPÚ jej sice najdu, ale je u něj uveden jen jeden odkaz na článek v ZPP, jakoby jinak mlčel..., ačkoliv je tč. v MIS evidováno 12! souvisejících dokumentů).

Toto propojení by samozřejmě „potřebovalo“ fungovat obousměrně – tedy např., že z biografické databáze budu moci u dotyčné osoby klikat na fotky či články, jež s ní souvisejí (hovoří o ní, jsou jejím dílem apod.). Totéž logicky platí i pro dotyčné místo, tedy je třeba nabídnout k příslušnému domu, souřadnici apod., odkaz na obrázek, na vysvětlení souvislostí (při jaké akci vznikl; pokud tam fotil i někdo další, měly by být dohledatelné i jím pořízené fotky, pokud jsou v systému ještě nějaké další fotky ze stejné akce – MDA 2017 –, je třeba se k nim rovněž dostat, apod.; takto významná akce nemá "autoritu"?!; nemá ji mít?; propojenou s místy konání, s osobami pořadatelů i návštěvníků).

Je otázkou, kolik takových požadavků vlastně je, nakolik je lze řídit „uživatelskými klíčovými slovy“ v MIS (tomu nelze moc věřit, protože tato UKS mohou vytvořit a doplňovat jen autoři dané datové položky nebo osoby jim nadřízené, logicky zaměstnané i jinými věcmi, případně nějací zdatní oprávnění operátoři v sekci IT apod.). Přitom bohužel neodvratně vznikají omyly, duplicity typu "lidová architektura" vs. "architektura lidová" (tu nejnověji převládá "vernakulární architektura", což zní kompetentněji), a opomenutí, která vlastně není jak korigovat.

Asi tu zaznělo mnoho neuspořádaných glos a malicherností, pokud někdo dočetl až sem… Kdyby to bylo důležité, bylo by to v MIS již dříve řešeno…

Zdroj.

© Jan Sommer, 2017