User blog:Sommmerjan/MIS dnes: Žádný detail památky není příliš ...detailní

Již tu byly zmiňovány filosofické „sváry“ při specifikování míry podrobnosti fotodokumentace v MIS. Přitom je využíváno prakticky celé široké rozmezí mezi názorem, že v zásadě postačí, když ke každé památce bude k dispozici „identifikační snímek“, který má zejména tu úlohu, že v Památkovém katalogu poskytuje bleskurychlou orientaci o základní podobě objektu; to je samozřejmě velmi podstatné. Protipólem pak jsou různé přístupy k „úložišti“ jako „skladu“ veškeré dokumentace. Asi k tomu podněcuje i to, že jiné takové úložiště „pracovního“ typu k dispozici není (krom četných neveřejných disků na památkových pracovištích; jenže ty jsou "off-line", takže chybí podpora publikačních potřeb). Je ovšem možné soubory v MIS nastavit jako neveřejné a pracovat s nimi jako s podkladem pro odbornou agendu či výzkumnou práci, vytvářet z nich „banku“ monitorovacích dat zachycujících po letech nezastupitelně proměny památky (chátrání, výsledky oprav).

K tomu ovšem přistupuje i otázka míry detailu. Který detail už je příliš ...detailní, aby mohl být odmítnut jako archivní svědectví? Nejspíše takovou míru nelze stanovit – leda snad „od stolu“. S tím ale souvisejí další a další požadavky na práci v „kontextech“. Pokud bych celkové snímky využíval jen pro sledování toho, jak např. stavba byla pár let zelená, pak třeba oranžová, až nakonec možná ustoupila výstavbě komunikace, mohl bych prostě snímky fasády seřadit chronologicky, řekněme na timelině památky. Ale při práci s detaily začnu potřebovat další a další kontextové nástroje. U detailu okna usilujeme např. seřadit snímky dokládající proměny tohoto vybraného prvku, ale tyto změny nemusejí být synchronní s celou fasádou. Při opravě omítky se běžně přichází na doklady dosud neznámých okenních či vstupních otvorů apod. Pokud proběhne nějaká akce OPD, zřejmě se záznam poznatků zakotví v elaborátu. Jeho propojení s monitorovacími fotkami už ale vyvolá trochu potíží s riziky nepřehlednosti.

Určitou pomocí by bylo vytváření jakéhosi „příběhu“ památky pomocí stručných poznámek o termínu a charakteru proběhlých změn. Byly by tam zaznamenány s datem vykonání i monitorovací akce. Takový postup je sice možný v PK, ale vlastně by to vyžadovalo nějakou redakční kapacitu, protože dosavadní editační kompetence „psaní“ takového kontinuálního „příběhu“ neumožňují. Při rozsahu veškerého dění kolem památek to „jen“ pomocí nějakého databázového zařízení je těžko představitelné.

Ukázkou detailistické dokumentace jedné drobné památky může být soubor fotografií křížku u cesty v žírné jihomoravské krajině. Fotografií je tč. v MIS veřejných 20 asi ze tří samostatných fotografických „zastavení“ během let. Kdyby z hlediska rozměru objektu mělo být vše památkové zachyceno se stejnou mírou podrobnosti a opakování, bylo by snímků a jiných dokumentů třeba mnoho miliónů. Přitom je těžké říci, že by to bylo nadměrné. Při dosažení určité kvality a postupu snímání by navíc bylo možné s využitím většího počtu snímků výhledově vytvářet např. užitečné digitální 3D modely, budoucně využitelné systematicky např. k vyznačování poškození, záznamu provedených restaurátorských zásahů apod. (Zatím není nějaká metodika, která by doporučovala způsob fotografování vhodný pro takové následné zpracování.)

Na sadě snímků křížku je ovšem možné ukazovat některé složitosti vyhledávacích nástrojů v IISPP. Odkaz na „všechny dokumenty v MIS“ z PK zobrazí jen 13 snímků. Vyhledávání z odkazu u přírůstkového bodu v mapě Památkového katalogu vypíše všech 21 dokumentů vč. evidenční karty ÚSKP. Ale pomocí parametrického vyhledávání v MIS je skoro nemožné nastavit požadavek tak, aby výsledek byl totožný. Přednastavené kontextové vyhledávání („blesk“ v MIS) neumožňuje získat „permalink“ např. pro vložení odkazu do nějakého odborného či jiného textu… Nelze si tedy asi přát více, než aby takových detailních dokumentací přibývalo, protože to bude stále zjevněji ukazovat na potřebu rozvoje vyhledávacích a kontextových pomůcek.

© Jan Sommer, 20180818