User blog:Sommmerjan/MIS dnes: Dokumentace vzniku stavby?

Kapacita úložišť MIS NPÚ je prakticky bez omezení (resp. jsou kapacity dle potřeby rozšiřitelné). Toto úložiště je ovšem přednostně využíváno k archivaci a dalšímu praktickému uplatnění dokumentů v rámci odborné agendy památkářů v souladu s Památkovým zákonem. Např. celkové pohledy na stavby jsou pak veřejně prezentovány především jako tzv. identifikační snímky v Památkovém katalogu, umožňující nejrychlejší představu o základních vlastnostech a podobě objektu. Fotograficky jsou dokumentovány podoba a proměny památek, a to včetně zpřístupněných scanů historických fotografií. Rovněž je zejména prostřednictvím fotografií stav památek monitorován. Pro historii památkové péče i pro posuzování aktuálních záměrů obnovy či rekonstrukce mají význam i digitalizované verze početných historických evidenčních a dalších dokumentů, mapových a dalších grafických podkladů.

Spíše sporadicky jsou vkládány velké sady fotografií dokumentujících stav nějakých stavebních konstrukcí v průběhu nějaké dokumentační či průzkumné akce v průběhu stavebních prací apod. V takových početnějších dávkách velmi detailních záběrů zdiva apod. bývá nesnadné se orientovat, protože systémově není snadné např. propojit širší snímek dokumentované nálezové situace s dílčími detaily zdiva s úpravou spár apod. Fotografie ani není snadno (např. dávkově) propojit s odkazem na příslušný průzkumový elaborát apod.

Větší množství výzkumné a další „neúřední“ dokumentace nějaké památky není zcela běžné, ale i takové případy se objevují. Poukazují pak na některé systémové komplikace, když např. není snadné vytvořit pomocí vyhledávacích nástrojů výběr specifických vyobrazení např. pro ilustraci elaborátu OPD, vybrat přehledně k jednomu objektu soubory z různých výzkumných či dokumentačních akcí apod. Ale to už tu v zásadě bylo také zmiňováno.

Velmi cenným zdrojem informací o podstatě památek (a samozřejmě i dalších objektů) je jejich sledování při zásazích, případně dílčí či kompletní likvidaci. Proto by mělo být systematicky (nejspíše ze zákona) vlastníkům měněných staveb ukládáno zpracování „záchranné“ dokumentace. To už tu bylo také zmiňováno a srovnáváno s archeologií (výzkum ničených situací by měl zajistit ten, kdo zásah provádí). Získávání a zpracovávání informací o památkách je snad vůbec nejvýznamnější aktivitou v souvislosti s památkami vedle jejich fyzické ochrany.

Ale jak postupovat, když již památka či její část zanikla? Nebylo by logické jaksi „pokračovat“ dokumentací vzniku nového stavebního útvaru? Vždyť velkou část výzkumného zájmu věnujeme pátrání po tom, jak památky vznikly. Nemělo by tedy i sledování nynější výstavby patřit k zájmům památkových i ostatních paměťových institucí? Samozřejmě se nejedná o objevnou myšlenku, protože po věky vytvářejí pracovní dokumentaci stavební firmy či projektanti. Ta pak bývá spravována v archivech. Sledování proměn sídel či budov provozují rovněž mnohá muzea. Zde se pak také pátrává při stavebně-historických průzkumech apod.

Ve vybraných případech by ovšem mohla i sama památková péče ověřovat možnosti pořizovat dokumentaci památkového charakteru již v době vzniku objektů. Bylo by to ovšem nad rámec úkolů stanovených zákony...

© Jan Sommer, 20180816