User blog:Sommmerjan/MIS dnes: Mimořádné hlášení nádražního rozhlasu: Pozor na 3. nástupišti! Zaniká tu kus historie!

« Předchozí « Blog » Následující » Edit 20190722 > odst. 8.

1/ Na brněnském Hlavním nádraží probíhá po desetiletích rekonstrukce. Je zřejmé, že u tak rozsáhlého drážního objektu, pamatujícího přitom samotné počátky železnice u nás, ovšem v minulosti x-krát upravovaného a rozšiřovaného, budou stavitelé i památkáři konfrontováni se zánikem mnoha historických „situací“. Nahrazovány budou omítky s nátěry, veškeré instalace, nejspíše podstatná část otvorových výplní, střešních konstrukcí a krytin, klempířských prvků… Nejspíše se zjistí četné statické poruchy, dosud skryté pod povrchovými úpravami či přístavky… Výčet by mohl jistě předlouho pokračovat...

2/ Z hlediska operativní památkové a stavebně-historické dokumentace nás nyní asi musí zaujmout, že v MIS se začaly velmi operativně a „bez zbytečných odkladů“ objevovat „drobné“ záznamy – nepochybně nepominutelně cenné – z běžného průběhu stavební činnosti. Nyní se jedná o snímání v různé míře dochovaných reliktů „historických“ dlažeb, několikrát dříve obměňovaných, na 3. nástupišti. To se může zdát docela obyčejné a nepříliš přínosné. Zásadní význam ovšem spočívá v tom, že taková dokumentace neprodleně směřuje do veřejně dostupné části Metainformačního systému NPÚ. Podobné fotky jaksi z praktických potřeb vznikají během stavebních zásahů ve velkém množství (stavební firma si potřebuje ukládat „důkazy“ o průběhu prací, statik si pro zpřesňování projektu zaznamenává situaci „na místě“ apod.). Většina takové dokumentace ale „nepřežije“ kolaudaci stavby či záruční dobu dodávky. I kdyby se nějak archivovala, jsme prakticky bez šance následně detailní snímky lokalizovat apod. (i když možná jednou nastane doba vyšších výkonů zpracování obrazů a snímky bude možné počítačově pospojovat – avšak půjde-li to někdy „plošně“, je ve hvězdách). Také koncipování pracovních kapacit při podobných „zakázkách“ neumožňuje nasadit na dokumentaci tak velké kapacity, aby bylo možné docílit dokonalé systematičnosti. I když si zase mnohé lze slibovat od zavádění BIM do rekonstrukcí (ale to bude plně funkční také až od určité míry kapacitního zajištění).

3/ Operativní průzkum a dokumentace historických staveb si ovšem v rámci památkové péče za uplynulých 15 let praktického zavádění metody vydobyly nepochybnou prestiž (metodika vyšla tiskem v roce 2005). Sledování a dokumentace staveb v průběhu stavebních (aj.) zásahů do jisté míry řeší mnohé „etické“ problémy památkové péče, které souvisely s tím, že dosud bez většího zájmu mizely právě situace odhalované při rekonstrukcích či demolicích, ačkoliv jejich historická vypovídací hodnota je zcela nezastupitelná. To sice ani dnes není „řešeno“ v potřebném rozsahu, ale potenciál i cílový stav jsou vcelku jasné.

4/ Je také otázkou, jak takové operativě vychází a měl by vycházet vstříc IISPP NPÚ. Převaha operativních průzkumů a dokumentací (OPD) je dosud prezentována ve formě „elaborátů“ v podobě sešitých listů papíru formátu A4. Převaha je dnes asi již po zpracování textovým editorem převáděna do formátu pdf a utěšeně rostoucí počet se také objevuje v MIS (např.).

5/ V MIS se ale také (i když stále spíše sporadicky) objevují soubory fotografií zaznamenávajících detailní situace z průběhu nějakého zásahu (už jsem tu zmiňoval např. toto). To také stojí za pozornost z hlediska „metody“ prezentace. Do systému jsou relativně komplikovaně (s nějakými limity, jejichž velikost se asi nějak mění) komplikovaně nahrávány snímky, které ale z principu jsou do značné míry izolované. Systém nenabízí možnost např. snímky jedné výzkumné akce vyčlenit do nějakého alba, které by třeba mělo souhrnný popis. Ani není k dispozici možnost vytvořit stránku html a v ní do popisu vkládat náhledy příslušných vyobrazení s odkazy na detail souboru apod. Lze to sice improvizovat vytvořením bizarních uživatelských klíčových slov či vložením nějakých kódů do popisu, kde je lze najít fulltextem. Ale nic z toho není nějakým udržitelným řešením, leda by došlo k nějakému sjednocení postupů s vyhlídkou na brzké technické vyřešení této zjevné potřeby.

6/ V případě brněnského 3. nástupiště se s těmito problémy zjevně snaží utkat i autor dotyčných snímků. Ty jsou precizně popsány, což je pro budoucí vyhledávání či využití klíčové. Předkládá „měřické“ snímky (vložení měřítka do snímku by v podobných případech mělo být samozřejmostí). Ale snímky také propojil se samostatným „ID“ dotyčného nástupiště. Možnosti takové segmentace jsou v IISPP prakticky bezbřehé, ale praktických využití k následování či představě o funkčnosti není mnoho. (Detailní rozčlenění areálu nádraží na jednotlivé objekty je jistě přínosné. Přesto by mohlo stát za úvahu nějak zachytit i detailnější pozici jednotlivých snímků, kdyby byla známá, protože třeba zrovna železniční nástupiště měří stovky metrů.)

7/ Rozhodně bude velmi zajímavé, když se autorovi podaří systém nějak dále „testovat“. Mj. i proto, že by si toho mohli (a měli) všimnout i programátoři a hledat cesty, jak takové využívání ulehčit, ba dokonce učinit lákavým a radostným (k tomu pomůže snadná obsluha a následná podpora vyhledávání apod.).

8/ Edit 20190722: V Památkovém katalogu byly snímky zřejmě správně spojeny s [https://pamatkovykatalog.cz/1-nastupiste-se-zastresenim-7786028 1. nástupištěm].

© Jan Sommer, 20190716