User blog:Sommmerjan/MIS dnes: Dokumentaci památek i nepamátek servítky nesluší

Úkolem památkové péče „v terénu“ je co nejdokonalejší ochrana a citlivé a trvanlivé ošetření památkových hodnot kulturních památek a objektů tvořících jejich prostředí (ochranná pásma kulturních památek, památkové zóny, rezervace…). Stav památek a jejich hodnoty jsou různými způsoby zaznamenávány nejen jako podklad pro kvalifikované rozhodování o postupech péče, ale i jako stále rozšiřovaná sbírka znalostí, jež vlastně tvoří napohled ve své archivní podobě nenápadnou, ale nepochybně jednu z klíčových součástí našeho vztahu k památkám. Bez sběru informací a jejich studia i veřejného zpřístupňování by byl celý ochranný proces ochuzen a postupně redukován na byrokratické kontroly plnění předpisů a pokutování poklesků. Vztah lidí k památkám je příliš mnohotvárný, než aby nebylo třeba hledat stále nové cesty zpřístupnění různorodého typu produktů dokumentační práce, jakožto zdroje poučení i nástroje „kontroly“ proměn historického prostředí.

K „dokumentačnímu komplexu“ památkové péče má patřit i sběr dokumentace všeho, co třeba i hyzdí prostředí památek. Může se jednat i o části památek odstraňované s tím, že poškozují památkovou hodnotu, jakož i věci zanikající samovolně, rekonstrukcí či pro změnu funkce. I když je zřejmé, že podstatné je především zaznamenávat hodnotné části – památkový fond. Ale dokumentace „pochybných“ či necitlivě vložených součástí prostředí památek je důležitá, protože je klíčem k poznání nynějších (v budoucnu „dobových“) souvislostí a je základem chápání památkového odkazu i v budoucnu co možná přesně…

Ostatně by některé dokumenty mohly být užívány i jako podklad argumentace a vysvětlení, v čem že památkáři vidí problém, protože je jasné, že velká část veřejnosti zatím např. u chátrající památky upřednostní a ocení „jakoukoliv“ opravu. Příkladem takového diskutabilního výsledku zřejmě je i „řešení“ parteru městského domu na připojeném snímku. Tvarosloví jakoby "postmoderně" respektovalo historické formy, upřednostnilo je před „obdélníkovitostí“ vlastní např. funkcionalismu, často kolidujícího s křivkovitými „archaickými“ formami.

Zpracovatel metadat snímku v databázi NPÚ dokonce neváhal výsledek rekonstrukce lapidárně zařadit pod klíčové slovo „znehodnoceno“… I když tu jakousi snahu vystihnout principy historických forem či na ně „reagovat“ vidíme.

V každém případě je správné, že i památkáři takové proměny památek a kulturního prostředí dokumentují, ačkoliv tradici v této oblasti mají především muzejní etnografové apod. Hodnotu takové dokumentace pak budou ještě povyšovat její další doplňky po letech, dokládající, jak se k situaci postaví budoucí vlastníci i památkáři. (Podobně by již nyní pomohla historická dokumentace, která však zatím zřejmě není v digitální formě veřejně dostupná). Dokumentovat „diskutabilní“ úpravy památek není veselá práce, ale pro obhajitelné ponětí o podstatě památkových hodnot je bez diskuse velmi potřebná.

Nicméně v dalším kroku by mohlo následovat i nějaké třídění takových dokumentů v komentovaných galeriích apod., což by se snad hodilo v nějaké „metarovině“ dokumentů nadřazené úložišti MIS, kterážto však zatím do Integrovaného informačního systému památkové péče IISPP ...integrována není (ale to je na jindy...).

Ilustrace: Hranice, čp. 13, detail průčelí. Foto NPÚ, Miroslav Papoušek. Náhled. Zdroj.